EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
De kommer.
Atom för atom.
De kommer att vrida sig runt oss...
...och ta allt som vi är.
Det finns ett sätt
att konfrontera detta hot.
Genom att återförena
de tjugofyra stridande husen
i vårt eget imperium.
Vi har glömt det Oförglömliga.
Det sista som förenar våra stammar.
Kahless.
Tillsammans under en trosbekännelse...
...förblir vi klingoner.
Det är därför
vi tänder vår fyr idag.
För att samla ihop...
...vårt folk.
För att beväpna oss mot dem
vars dödliga hälsning är:
"Vi kommer i fred."
Vi kommer i fred. Är inte det tanken med Stjärnflottan?
Det var jag som lärde dig det.
Litar du inte på mig?
Jag kunde anförtro dig mitt liv, men du är ändå vilse.
Helt vilse.
Då är vi båda vilse.
När tror du att stormen kommer?
Om cirka en timme, 17 minuter och 22 sekunder.
Därför har jag sett till att vi inte är vilse.
Enligt kartan är brunnen häråt.
Torkan kommer att pågå i 89 år.
Crepusculanerna står inför utrotning.
Ser du äggsäckarna?
Det är deras avkommor.
Crepusculaner har överlevt här i över tusen år, Michael.
Ja, men om vi inte gör något överlever de inte tusen timmar till.
Strålningen från en meteorborrnings- olycka torkade ut grundvattennivån.
Om vi kan ta oss in och ut utan kontakt, kan vi hålla oss undan generalorder ett.
Och där är brunnen.
- Jag hade fel. - Du hade för lite tilltro.
Jag tvekade aldrig.
Vad behövs för att bryta berggrunden?
En 0,7 sekunders salva, på nivåinställning 13,5.
Georgiou till Shenzhou, två för transport.
Stormen är snabbare än jag trodde.
Fartyget fångar inte upp våra signaturer.
Om vi inte kan kontakta Saru kan vi bli fast här under hela stormen.
Vi tar en promenad.
Följ mina fotspår.
- Varför? Vart är vi på väg? - Din tur att lita på mig, nummer ett.
Nu är vi verkligen vilse.
Vi är för små för att hittas.
Man kan inte ställa kursen utan stjärnor.
Är det klokt att gå bort från byn?
Det är svårt att tro att du har tjänstgjort under mig i sju år.
Det är dags att vi överväger ett eget befäl för dig.
Jag är tacksam, kapten.
Jag vore mer tacksam om jag trodde att vi hade en chans
att återvända till skeppet.
Bara fortsätt gå, Michael.
Vad skulle du göra om du var fast här i 89 år?
Ett troligt scenario, om vi inte dör här.
Säg att du överlever.
Som xenoantropolog kan jag avslöja mig för de infödda,
lära mig deras kultur, försöka passa in, om möjligt.
Vad hade du gjort om vi blev fast här i 89 år?
Enkelt. Jag skulle fly.
Det är våra fotspår.
- Du ledde oss i en cirkel. - Inte exakt en cirkel.
Hur hittade de oss?
Jag skapade en stjärna.
Försteofficerens logg, stjärndatum 1207,3.
På jorden är det den 11 maj 2256, en söndag.
Besättningen på U.S.S. Shenzhou har kallats till Federationens gräns,
för att undersöka skadorna på ett av våra interstellära reläer.
Brännmärkena runt skrovet ger inget besked.
Var det en asteroid?
Eller förstördes det medvetet, för att begränsa vår kommunikation?
Och i så fall, av vem?
Trots uppdragets risker är jag optimistisk.
Svårt att inte vara det, med en sådan skönhet.
I det här fallet, ett binärt stjärnsystem.
Omkring dessa två solar
kolliderar is, damm och gaser, för att forma planeterna
som framtida generationer kallar sitt hem.
En ödmjuk påminnelse om att allt liv föds ur kaos och förstörelse.
Baserat på initiala avläsningar verkar inte reläet ha skadats på naturlig väg.
- Jag gillar inte hur det ser ut. - Fortsätt titta.
Kommentaren var bildlig. Jag uttrycker oro.
Avsluta skanningen och uttryck fakta istället.
Bryggan är din, mr Saru.
Ja, kommendörkapten.
Ja, nummer ett?
Din vetenskapsofficer är orolig.
Något tog ett bett av vårt relä. Saru tror att det var avsiktligt.
Saru är kelpien. Han tror att allt är illvilligt.
Vad tror du?
Inget tyder på något intelligent.
- Men? - Stjärnflottans tekniska hygien
är exemplarisk.
Går ett relä ner skickar Federationen ett skepp för att fixa det.
- Så någon försöker få vår uppmärksamhet? - I så fall har de fått det nu.
Saru, vad händer?
Jag håller oss på maximalt skanningsavstånd
om det finns något hot där ute.
Nummer ett säger att du misstänker ojuste spel.
Trots försteofficerens ständiga behov av att avfärda mina idéer.
- Hon håller tydligen med er nu. - Verkligen?
Jag är också chockad.
Fänrik Connor. Enighet mellan mina högre befäl.
- Notera datum och tid. - Noterat.
Är sådan sarkasm nödvändig?
Nödvändigt? Nej. Men jag gillar det.
Det finns ju något annat där ute.
- Vad ser ni? - Omkalibrerar.
Skanningarna avleds. Jag kan inte hitta källan.
Så något finns där ute men ingen säger var eller vad.
Vänta, jag ser det.
- Nej. Jag omkalibrerar. - Skynda på, mr Saru.
Jag har det.
Förstora.
- Är det vad som har skadat vårt relä? - Vad är det jag ser?
Objekt av okänt ursprung.
- Var lite mer specifik. - Jag kan inte fokusera på det.
Nummer ett?
Avståndet är 2000 kilometer, riktning 358, mark 269.
Ungefär 150 meter långt, instoppat i ackretionsskivan.
Nästan rakt under oss, i en sensor-dödzon.
Något spridningsfält förvirrar skeppets förmåga att översätta bilden.
Som vetenskapsofficer
kan jag ge er en mycket mer konkret och fördjupad analys
än att bara avläsa data från en bildskärm. Men...
...eftersom det förvränger våra optiska processorer,
hur ska vi kunna se det?
Någon idé, nummer ett?
Med så lite data vill jag inte spekulera.
Jag kan göra det. Det lurar nog där.
Spridningsfältet tyder på avsikt.
Måste vi döma för att vi inte förstår?
Kan vara vilse.
- Det vågar kanske inte visa sig. - Gömmer det sig?
Den hoppas kanske bli hittad.
Nu spekulerar vi verkligen.
Jag rekommenderar verkligen att vi låter det vara ifred.
Vi har inte mycket val.
Vi kan inte låsa på det.
Och vi har ingen tillräckligt manövrerbar skyttel.
Jag kan gå. Jag behöver bara ett jetpack.
Med de höga strålningsnivåerna från dubbelstjärnan
har hon 20 minuter tills hennes DNA börjar repas upp som nudlar.
"Som nudlar."
Jag gör bara en förbiflygning.
Det är slöseri med resurserna. Vad kan uppnås?
Att vara rädd för allt betyder att man inte lär sig något.
Man får ingen möjlighet att upptäcka.
Jag trodde att det var relägranskning.
Ni har båda rätt.
- Saru, följ med henne. - Kapten?
Håll variablerna till ett minimum. Jag vill inte riskera någon.
Och du, mr Saru?
Är du nöjd med att inte utsättas för risk?
Ja, allt som oftast.
Du inser väl att när du når det där spridningsfältet
kan du bli helt avskuren från all kommunikation.
Vi har kommit ända hit.
Det vore oansvarigt att lämna det outforskat.
Bara en förbiflygning.
Bara förbiflygning.
Påbörjar lufttryckssekvens för luftsluss.
Kommendörkapten Burnham, fänrik Danby Connor.
Å kapten Georgious vägnar och besättningen på U.S.S. Shenzhou
vill vi välkomna dig till Flight 819,
ett direktflyg till föremålet av okänt ursprung.
Temperaturen är uppiggande minus 260 grader.
Vi förutspår lite rymdstoft, men det blir troligen en smidig åktur.
Detta är kommendörkapten Burnham.
Jag påbörjar uppdraget att undersöka ett okänt objekt nu.
Datainsamlingen är på, och nominell.
Alla lampor är gröna.
Upprättar en internlänkfrekvens till Burnham.
Kanalen är klar och redo att sända.
Bekräftar sex sekunders styrraketer för tefatskorrigering.
Påbörjar sista systemkontrollen före start.
Livsuppehållande: Nominell.
Mättnad av kväve och syre: Nominell.
Lufttryck och flöde: Nominellt.
Kommunikationsmodul: Aktiv.
Filter på 0,01 procent.
Systemkontrollen slutförd.
Dator, aktivera antändning.
Tio sekunder till raketantändning.
Tio, nio, åtta,
sju, sex, fem,
fyra, tre, två, ett...
Kroppsskanning i drift.
Hjärtfrekvens 79, stigande, blodtryck 130/70.
- Det är lite förhöjt. - Hon har roligt.
Hon är nästan inne i stoftmolnet.
Uppfattat.
Michael, kolla tiden.
- 19 minuter, inte en sekund längre. - Ja, kapten.
Jag vet om det.
- Förstärk signalen. - Det går inte.
Spridningsfältet stör kommunikationen.
Uppdragstid kvar: 17 min, 30 sek.
Störningarna försämrar upplösningen.
Dirigerar extra kraft till subrymdsantennen.
- Shenzhou, hör ni mig? - Avstånd 1000 km.
- Shenzhou, hör ni mig? - Implementerar kurskorrigering.
Hejsan.
Shenzhou, ser ni det här?
Michael, hör du mig? Bekräfta.
Shenzhou, hör ni mig?
Datainsamlingsenheten, är du där?
- Interndatorn är igång. - Bra.
- Uppdragstid kvar? - Tolv minuter, 58 sekunder.
Gott om tid att se efter.
Det verkar inte vara stoft.
Bara 12 min och 48 sek till maximal strålningsexponering.
Skannern är mindre än tio meter från fältets ytterkant.
Jag minns inte vem som sa att skulpturer är kristalliserad andlighet...
Pannlampa. ...men jag förstår det nu.
Det här är Burnham, i blindo. Jag är ovanför objektet, som är gammalt.
Flera århundraden.
Det är svårt att säga om det byggts eller karvats.
Det enda ordet som kan beskriva det bra är: "Wow."
Jag ska försöka vara mer precis.
Ytan ser ut att vara av sten, med ett yttre skelett av metallegeringar.
Det här är otroligt invecklat.
Konstruktionen och designen är helt häpnadsväckande.
Om ni ändå kunde se det jag ser nu.
Det hela är storslaget.
Det är omöjligt att se ett praktiskt syfte.
Jag landar och tar en närmare titt.
Lugnt och försiktigt bara.
Vänta lite. Min närvaro har utlöst någon slags rörelsereaktion.
SKANNAR
Återstående uppdragstid, 10 min och 15 sek.
Varning: Närhetsvarning.
Skannar efter databasigenkänning.
Ikonografi bekräftad. Klingon.
Jag är kommendörkapten Burnham...
...från Förenade planetfederationen.
Inga tecken på Burnham. Uppdragstiden är slut om 15 sek.
INGEN SIGNAL
Jag har henne. Blodtryck, 70 och sjunkande.
- Hon överlever bara om vi får henne nu. - Transportören. Har vi henne?
- För svag mönsterintegritet. - Lås och förstärk hennes signal.
- Kapten, det finns ingen signal. - Ge mig en.
- Skjut iväg jetpacket, fjärrstyrt. - Hon är offline.
- Hon svävar fritt. - Maskinrummet, traktorstrålen?
Kan inte låsa den. Jag kör manuella beräkningar.
Spridningsfältet är ett problem. Vi kan transportera henne när hon är utanför det.
Snart visar hon symptom på akut strålsjuka.
Hon överlever inte länge till.
Vänta.
Kommendörkapten Burnham, det här är Shenzhou. Snälla svara.
Kommendörkapten Burnham?
Kommendörkapten, snälla svara.
Shenzhou till Burnham.
Kommendörkapten, hör du mig? Svara.
Bevittna vår broder,
vår Fackelbärare,
som Federationens inkräktare dödade
på vår heliga fyr.
Jag ser dig nu,
då du skådar slutet.
Vår Fackelbärare
hedrar oss.
Den förste att dö
i vårt korståg
för självbevarande.
Våra förfäder
välkomnar vår fallna broder,
Rejac,
till sin svarta flotta.
De strider med oss...
...när vi kämpar mot vår fiende.
Förbli klingoner.
Elev Burnham.
...klingonernas sociala ordning?
- Okränkbar heder-skamdynamik. - Rätt.
Klingonernas hemvärld, Qo'noS.
- Icke välkomnande mot Federationen. - Rätt.
- Klingonernas politiska ordning. - Tjugofyra stora hus.
Rätt. Platsen för det senaste klingonterritoriet.
En oacceptabel längd mellan frågan och det rätta svaret.
Antalet överlevande vid den människo-vulcanska forskningsutposten
på Doctari Alpha.
En oacceptabel längd mellan frågan och det rätta svaret.
Antalet överlevande på Doctari Alpha.
- Nej. - Oacceptabelt svar.
- Antal överlevande... - Snälla.
Antalet överlevande...
Sluta!
Programmet pausar.
Sarek.
Förlåt. Jag kan bättre än så.
När känslor frammanar spöken från det förflutna,
kan bara logiken rota oss i nuet.
Jag kan försöka lära mig vulcan för att kunna svara snabbare.
Ditt mänskliga språk är inte problemet.
Det är ditt mänskliga hjärta.
Så bra. Du är vaken.
Jag drömde.
Om vadå?
Klingoner.
Hur kom jag hit?
Vi transporterade dig ombord för tre timmar sen.
Tre timmar?
Antiprotonbehandling ofullständig.
Kommendörkapten, vad gör du?
- Medicinskt nödläge. - Hinner inte berätta.
Vänta, rekombinationsprocessen är långt ifrån färdig.
Du måste tillbaka till kammaren.
Förstår du effekten av genetisk uppspolning?
Du vill inte dö på det viset. Kommendörkapten!
Stjärnsystemet ger mycket kvanteffekt i spektrumet.
Riktningen blir varm, men jag vet inte vad det är.
- Jag vill veta vad som finns där. - Gå runt igen.
- Enligt siffrorna. - Vad pågår här?
Du borde vara i sjukstugan.
Vad...?
- Har de tagit kontakt? - "De"?
Klingonerna var där ute. Vi måste gå till rött larm.
Michael...
Nästan ingen har sett en klingon på hundra år.
Men det har jag. En angrep mig. Kolla min hjälmkamera.
Filmen blev korrupt.
Kommendörkaptenen kom till bryggan i bestrålat tillstånd.
Utan omedelbar behandling kan hennes tillstånd bli permanent.
Han var av krigarkast.
Hans dräkt bar klingonernas insignier.
- Och hon har hjärnskakning. - Jag inbillar mig inte.
Det har inget med hjärnskakning att göra. Philippa.
Det är klingoner där.
Rött larm.
- Säg vad som hände. - Han smög sig på mig.
Jag försökte komma undan och pressade honom mot hans kniv.
Jag dödade honom.
Det objektet kan dölja många klingonangripare
- bakom spridningsfältet. - Om det finns klingoner i vår sektor...
...kan de vara ansvariga för skador på vårt relä.
Om det finns klingoner i sektorn borde vi dra oss tillbaka.
Det här är federationsrymd. Reträtt är inget alternativ.
Det som finns där måste visa sig.
Om det döljer klingoner lockar vi fram dem.
Rikta faskanonerna mot objektet.
Vi kan inte förstöra en annan kulturs egendom.
Jag sa inget om att förstöra det.
De kan få tro att vi ska attackera.
Rikta in oss på objektet.
Vi är inriktade.
Någonting skannar av oss.
De har nog upptäckt vår vapensignatur.
Vänta lite.
NÄRHETSVARNING
Omöjligt.
- Inga warpsignaturer kan upptäckas. - Var kom de då ifrån?
Mr Gant, koppla ur faskanonmålet.
Nummer ett, mot sjukstugan.
Jag behöver dig fixad och tillbaka på bryggan.
Mr Januzzi, kontakta Stjärnflottan, skicka ett kodat meddelande.
Säg att vi har kontakt med klingonerna nu.
Oidentifierade klingonskepp, detta är Federationens skepp Shenzhou.
Var god svara.
Oidentifierade klingonskepp, detta är Federationens skepp Shenzhou.
Var god svara.
Allt är som det är tänkt att vara.
Vem är Rejacs
efterföljare nu?
Jag är hans broder.
Or'Eq.
Äran tillkommer dig
att bli vår nya Fackelbärare.
Med all respekt...
...jag finner stor visdom i era läror...
Men...?
Är ni säker på att våra bröder och systrar lyssnar när ni kallar?
De kommer att göra det för att profetian befaller
att alla klingoner måste komma till Kahless ljus
när det lyser på natthimlen.
Så kommer skepp verkligen flyga över galaxen
på grund av en fabel?
Tvivlar ni?
Ni vanhedrar
endast er själv.
Jag ska tända ljuset.
Säg ert namn.
Voq.
Jag är ingens son.
Ni har inget eget nedärvt svärd.
Ni kan inte anta att ni har
förstfödslorätt till ett ädelt hus.
Ni är ovärdig.
Jag är värdig.
Inte
genom mitt blod
utan min tro.
Jag tjänar
Kahless ljus.
Jag återföds
i hans lågor.
Jag känner igen er som någon som har levt sitt liv på utsidan
och längtar efter att vara en del av någonting
större än er själv.
Vissa kan se färgen på er hud
som ett naturens misstag.
Jag kallar det en spegel
för att jag ser mig själv i er.
Min herre.
Långdistanssensorerna visar rörelser,
precis som ni förutspådde.
Utmärkt. Stunden är kommen.
Ta mitt svärd, Voq.
Jag är ingens son.
Äran att vara Fackelbärare är er.
Tänd fyren.
Oidentifierade klingonskepp, detta är Shenzhou.
Var god svara.
Oidentifierade klingonskepp, detta är Shenzhou.
Var god svara.
- De kan kanske inte höra oss? - Du är på varje subrymdskanal.
Er order.
- Något svar än? - Nej.
Kommendörkapten...
...det är något jag vill visa er.
Deras skrov är täckt av ihåliga dekorativa metallplåtar,
tusentals av dem, tätt sammansatta
och de bildar ett slags... pansar.
Inte det mest effektiva försvaret.
Jag tror att syftet är mer symboliskt än praktiskt.
Det innehåller biologiskt klingonmaterial i olika stadier av förfall.
Fjärrdateringen är avvikande.
Några ben är tusentals år. Andra är bara några timmar.
Hela skeppet är täckt av kistor.
Kommendörkapten, kaptenen lyssnar på er.
Säg till henne... att vi måste dra oss tillbaka.
Det är tyvärr inte längre möjligt.
Er värld har näringskedjor.
Min har ju inte det.
Kartan över vår ras är binär. Vi är antingen rovdjur eller byte.
Mitt folk jagades.
Vi blev uppfödda, odlade. Vi är som er boskap en gång var.
Vi är biologiskt avsedda för ett syfte, och ett enda syfte:
Att känna av dödens ankomst.
Jag känner att den kommer nu.
Klingonernas flaggskepp har ett smygläge.
Det är ett slags kamouflage, olikt allt vi har sett förut, amiral.
Det kan finnas fler skepp än vi vet om.
Vi har kontaktat dem på alla sätt Stjärnflottan har.
- De blockerar anropen. - Det känns som en fälla.
Kanske vårt relä kom för nära och gjorde klingonerna obekväma
så de förstörde det för att locka ut oss.
Minns ni min försteofficer, Michael Burnham?
Nästa gång, försök att inte störa egendom
som tillhör en krigarras vi knappt talat med på hundra år.
Vårt enda val nu är att sköta situationen
- med så mycket finess som möjligt. - Amiral, om jag får tala.
Det perfekta resultatet för all klingoninteraktion är strid.
De är obevekligt fientliga, sir.
- Det ligger i deras natur. - Federationen och klingonimperiet
har alltid hållit sig undan större konflikter.
Vi har bara haft flyktiga möten med dem under ett sekel.
Nu förmodar ni att ni känner till deras motivation
för att det tillhör deras natur?
Med er bakgrund borde ni vara den sista
att göra antaganden baserat på ras.
Med all respekt är det oklokt att förväxla ras och kultur.
Europa och alla flottans skepp i närheten
kommer att vara här inom två timmar. Håll er position.
Gör ingenting utan provokation. Uppfattat?
Javisst.
Signalen avslutades.
Det gick ju bra.
- Hur är stämningen nu då? - Saru är den enda som pratar.
Han anser verkligen att vi borde dra oss tillbaka.
Det finns en rymdstation vid Eagle 12, tre ljusår bort.
Andorianernas koloni vid Gamma Hydra är sex.
Shenzhou är den enda försvarslinjen om klingonerna attackerar oss.
Inte om. När.
Jag måste hoppas att det som händer här
kan fungera som en bro mellan våra civilisationer.
Det är diplomaten i dig som pratar.
Men vad säger soldaten?
Inget bra.
Kapten till bryggan.
- Status? - Massiv fotonaktivitet på klingonobjektet.
En miljard lumen per kvadratmeter.
Överbelastade optiksensorer.
- Ta plasmafiltren i drift. - Omdirigerar kraften.
Är det där ett vapen?
Det tycks vara någon form av signalemitter.
- Och mina filter, då? - De är på 100 procent, kapten.
Initierar nödstopp.
Oljudet är en elektromagnetisk subrymdsvågform.
- Minskar kanalområdet. - Justerar orientering.
- Kan någon sänka? - Ja kapten.
- Helt. - Ljuden är avstängda.
Det där är skeppets överbyggnader i sympatisk vibration.
- Det är en signalpuls. - Finns det ett meddelande?
Det här kan vara meddelandet.
Vad händer om de kallar på samma sak som vi?
- Förstärkning? - Långdistanssensorer på max.
Är fler klingoner på väg vill jag veta det så snart som möjligt.
- Tillstånd att lämna bryggan. - Skämtar du?
Det är viktigt.
Tillstånd beviljas.
Fänrik, ge mig en lägesrapport, däck för däck.
Ska bli.
- Dator. - Ja.
Öppna dedikerade subrymdskanalen 222AA7.
Den här frekvensen kräver
- diplomatiskt tillstånd. - Röstavtryck, godkänn. Burnham...
- ...Michael. - Bekräftat.
- Kommendörkapten Burnham. - Hej Sarek. Kul att se dig.
Så många år sedan,
och du låter ändå dina känslomässiga hänsynstaganden
hindra din logik.
Känslorna informerar min logik.
Jag behöver hjälp.
Jag antar att tidpunkten för samtalet inte är en slump.
Kvadranten kan se en ny stjärna i skyn.
Vad har ni gjort där ute, i utkanten av Federationens rymd?
Vi har stött på klingoner.
Så sällsynt att träffa på sina egna demoner personligen.
Jag dödade en av dem.
Med tanke på det faktum att de dödade dina föräldrar
kan vissa anse det rättvist.
Men... om ett dödsfall var nödvändigt,
är jag glad att det inte var du som dog.
Du ringde inte mig för känslomässig tröst.
Vi står inför dem nu.
Ingen eldgivning har skett. Men de satte inte på fyrljuset
förrän Stjärnflottan var på väg hit.
Jag tror att de kallar på fler.
Underligt, med tanke på att deras imperium har varit i oreda i generationer.
Men du beskriver något utöver det vanliga.
Återhållsamhet inför konflikten.
Om en civilisation agerar i motsats till sina instinkter
kan den stå under inflytande av något eller någon ny.
Stora förenare är få och syns sällan, men de kommer.
Sådana ledare behöver ofta en djupgående anledning
för att deras anhängare ska samlas.
Ett krig.
Var väldigt försiktig
med att dina antaganden inte drivs av ditt förflutna.
Det handlar inte om vad som hände, utan vad som händer nu.
Hur uppnådde vulcanerna diplomatiska förbindelser med klingonerna?
Det var en lösning som var speciell för oss.
Jag vet inte om den fungerar på ett människokontrollerat skepp.
Sarek...
...snälla.
Jag varnar dig,
var försiktig med hur du använder den här informationen.
Du kan inte rädda liv som redan har förlorats.
Berätta för mig hur ni höll stånd mot klingonerna?
- Maskin, rapportera. - Inga inre skador.
Kärnan är 100 procent.
Vi måste ge eld mot dem. Skjut mot skeppet med allt vi har.
Absolut inte.
De har inte förberett sina vapen. De utgör inte ett överhängande hot.
Klingoners hot är jämt överhängande och oundvikliga.
- Taktikloggarna är klara nu. - Tack.
Jag skulle vilja påminna dig om att vi är i underläge.
För 249 år sedan, nära H'Atoria,
hamnade ett vulcanskepp i klingonrymd.
Klingonerna attackerade omedelbart. De förstörde skeppet.
Vulcaner gör inte om sina misstag.
Från och med då, tills formella förbindelser upprättades,
när vulcaner korsade klingonernas väg, sköt vulcanerna först.
De hälsade på ett språk som klingonerna förstod.
Våld medförde respekt. Respekt medförde fred.
Kapten, vi måste ge klingonerna en vulcanhälsning nu.
Om deras intentioner är att attackera kommer inte beskjutning att avskräcka dem.
Det vore nog logiskt att ta hänsyn till mina framgångar under våra år tillsammans,
och genomföra min plan nu utan fler protester
innan vi dras in i ett krig.
Stjärnflottan skjuter inte först. Det var allt, nummer ett.
Vi måste!
Mitt befälsrum. Nu.
- Örlogskapten, ni tar över bryggan. - Javisst, kapten.
Dator, ge oss egentid.
- Kapt... - Hur vågar du trotsa mig?
Ursäkta min olydnad.
- Trots kan destabilisera besättningen. - Underskatta dem inte.
Jag har övervakat deras övningar. De är redo för strid.
Strider är ingen simulering. Det är blod och skrik...
...och begravningar.
Jag lärde dig bättre än så här. Vi skjuter inte på måfå.
Och vi tar inte oskyldiga liv, punkt.
Jag förstår din historia.
Mitt engagemang är inte känslomässigt.
- Vi siktar på halsen... - Du är fortfarande skadad.
Tusentals liv kommer att släckas, för att vi inte agerade.
Vilka liv? Offer för ditt imaginära krig?
Ditt liv, kapten.
Ditt liv.
Backa nu, kommendörkapten Burnham.
Det är en order.
Du har helt rätt.
Jag är inte mig själv.
Ta det bara lugnt.
Förlåt.
Du kan gå, mr Saru.
Var är kapten?
Jag gav henne klingoninformation. Hon ger den till amiralen nu.
Vapen. Ett par fotontorpeder i rören,
och beräkna en avfyrningslösning, riktad mot klingonskeppet.
Är vår plan att skjuta mot klingonerna?
Vi måste vara redo, ifall det är vad kaptenen beslutar.
Agerar ni på kaptenens order?
Jag är ert befäl. Vi är i ett högriskscenario.
Ifrågasätt mig igen och jag tar bort er.
Kommendörkapten, det är ju det...
Er andning har snabbats på, jag ser svett i hårfästet.
Jag fruktar att det ni gör nu trotsar kaptenens önskningar.
Sikta in fasrarna. Gå till din station, officer.
- Det här är myteri. - Gå, Saru. Taktik.
FOTONTORPEDMÅLET ÄR LÅST
- Låst. - Avfyra.
Glöm den ordern.
Kapten, snälla. Jag försöker rädda dig.
Jag försöker rädda er alla.
Backa undan.
Kapten. Inkommande skepp. Warpsignaturer upptäckta.
Är det Stjärnflottan?
Nej.
Det är klingonskepp.
Undertexter: Marie Åkerlund